Готуючись до цього,
я думала про багато речей.
Я думала про те, як це буде — виступати перед 70 000 людей.
Я думала про те, як це буде, якщо всі вони будуть відриватися
і просто танцювати, ніби їх ніхто не бачить.
Я думала про те, що станеться,
якщо я запрошу найдивовижніших естрадних артистів у світі
вийти і виступити зі мною на одній сцені.
Чи зроблять вони це?
В ГОЛОВНІЙ РОЛІ ТЕЙЛОР СВІФТ
Я думала про те, як це — розчинятися в цьому кожну ніч
і бажати, щоб це ніколи не закінчувалося.
ЖИВИЙ ВИСТУП У СІДНЕЇ, АВСТРАЛІЯ
І це буде ось так.
Це світове турне 1989 Ворлд Тур.
Привіт і ласкаво прошу на світове турне 1989 Ворлд Тур.
Так, хоча ми сьогодні в прекрасному місті Сіднеї, в Австралії,
але ми починаємо нашу історію в Нью-Йорку.
Ну що ж, доброго вечора, Сіднею.
Я Тейлор.
Не побоюся сказати, що ви прекрасні як ніколи
в цей вечір, Сіднею.
Усі ви, кожен з 76 000 людей.
Перш ніж ми почнемо, я маю розповісти вам про себе одну річ.
Я народилася у 1989.
«Бленк Спейс» - один із моїх найулюбленіших моментів в шоу,
тому що ця пісня, по суті, про дівчину,
яка виглядає неймовірно чарівно
і дуже спокусливо
і затягує людей у свій світ,
а потім вона стає просто
абсолютно одержимою.
Ми хотіли повторити відео,
і ми хотіли, щоб цей спектакль демонстрував мене
і усіх цих
моїх гіпотетичних колишніх, яких я
затероризувала і знищила,
і... якими стала абсолютно одержима.
І ми хотіли подивитися на цей спектакль на сцені.
ЗМІ підхопили цю ідею декілька років тому,
що я — гравець, зациклений на побаченнях,
що я зустрічаюся з усіма підряд заради спортивного інтересу.
Тож, коли я написала пісню «Бленк Спейс», я лише подумала:
«Гаразд, якщо вони хочуть відтворити цього персонажа,
якщо вони хочуть намалювати образ цієї дівчини,
яка просто розкидається чоловіками направо і наліво,
і, знаєте, весь цей образ...
багатого і успішного, трагічного нещастя, яким, судячи з усього, я є,
круто, я напишу пісню з цієї перспективи,
побачимо, як вона вам сподобається».
Зрештою, вона стала найкращою піснею, яка колись в мене була.
Гаразд, Сіднею, я б хотіла провести невеликий експеримент.
Ви згодні?
Сіднеї!
Я хочу почути вас.
А тепер...
я б хотіла поділитися з вами одним уроком, який я вивчила за цей час.
Хочете дізнатися про нього?
З чим я борюся в наш час, так це з тим, що кожний глядач
може дізнатися, який костюм я одягну.
Він може побачити навіть концертну програму, якщо він дійсно цього хоче.
І тому я вирішила почати запрошувати поважних гостей.
Отримати згоду людей на вихід зі мною на сцену було...
набагато простіше, ніж я думала.
Я ніколи не хотіла ні на кого тиснути.
Я ніколи не говорила їм: «Ну зроби це, зроби».
Але люди почали розуміти ще до того, як вони туди потрапили,
що, якщо вони вийдуть на сцену,
то публіка збожеволіє, люди будуть кричати,
і це буде приголомшливим моментом для всіх учасників.
Нік Джонас! О!
Вони кричать, і кричать, і кричать.
19! Що?
1989!
Виступи деяких спеціально запрошених гостей
планувалися за декілька місяців.
Знаєте, я зверталася до виконавців, яких люблю.
-Дуже дякую тобі. Дякую. -Дякую, я просто в шоці.
«Крижане серце» — фантастика.
Ідіна Мензел — приголомшлива.
То був Хелловін.
Я думала, чи одягнеться вона, як Ельза?
Я йду в цьому подіумом, ось так...
Веселого Хелловіна!
І після першого приспіву...
підходять олені і знімають з нас костюми,
а потім: «О! Там під ними інші наряди».
І я знаю, що в мене оця людина підтвердила свою участь у цьому,
а оця людина підтвердила свою участь у цьому, і...
Добре.
Лос-Анджелесе, дайте шуму, тому що з нами тут Селена Гомес.
Еллі Голдінг тут.
Я говорила: «Мені подобається твоя музика. Ось графік.
Ось дати туру.
Приїжджай, коли захочеш,
ми б хотіли тебе бачити».
Округ Колумбія, сьогодні для вас співає Лорд.
Тепло привітаймо мого друга Зе Вікнд?
І це, насправді, показало мені,
скільки артистів люблять те, що вони роблять, так сильно,
що готові
просто вийти й заспівати, просто тому, що це весело.
Стоп!
Почали.
Декілька років тому
мені пощастило брати участь у церемонії вручення нагород Греммі,
в номінації «Альбом року» зі своїм останнім альбомом Ред.
Ведучий сказав: «І альбомом року стає...
Рендом Ексес Меморіз, Дафт Панк».
Що прозвучало як Ред.
Так що близько двох секунд я думала, що нам вдалося.
Але нам не вдалося, і, врешті-решт, я повернулася додому, і...
Я багато думала про все це.
Думала про те, куди я йду і що я роблю.
Що я відчуваю, що я... Я маю щось змінити.
Я лягла спати...
І я прокинулася в чотири ранку,
і я знала, яким має бути наступний альбом.
«Я маю повністю все змінити.
Його треба назвати 1989.
Все
на новому етапі і в цьому новому розділі
має бути іншим».
О, так добре знову бути в Австралії!
Я провела тут багато часу. Я люблю приїжджати до вас.
Я завжди приїжджаю, щоб побачитися з вами, і я завжди буду це робити.
І... враховуючи, скільки разів я була у Сіднеї,
я прекрасно знаю, що існує мільйон різних справ,
якими ви могли б зайнятися в свій суботній вечір.
Правда?
Але замість того, щоб зайнятися всіма цими справами...
Ви...
всі 76 000 вирішили відриватися цього вечора зі мною.
Дякую!
Ще одна річ, за яку я хотіла вам подякувати...
Дійсно, дивлячись вам в очі, приїхавши сюди і говорячи вам це особисто...
Дякую за те, що ви зробили трохи більше року тому.
Близько року тому у мене вийшов альбом, який називається 1989.
І ви зробили дещо дійсно дивовижне.
Ви не були до нього байдужі.
Ви впустили його в своє життя, в свій автомобіль,
на свої вечірки, в свою кімнату.
Ви вивчили всі слова пісень, і я знаю, що це велика робота,
бо я пишу багато текстів.
І найголовніше, що рік потому ви вирішили, що хочете прийти сюди,
розкупити всі квитки на цей стадіон і святкувати альбом 1989.
І я просто подумала...
що... мабуть, єдине, що ми маємо зараз зробити —
це трішки згадати пісні із альбому 1989.
Що скажете? Ви зі мною?
Отже, ця частина пісні...
про той момент, коли той єдиний,
про появу якого ви мрієте більше всього у світі,
з'являється в найкращий час.
Як і ви з'явилися сьогодні, Сіднею!
Я хочу бачити ваші руки!
Пострибаймо, стрибайте, стрибайте!
Одного разу, під час моєї поїздки в Нешвілл,
де ми готувалися давати концерт,
мені зателефонував тато і сказав:
«Мій друг присягається, що сидів поряд з Міком Джаггером
вчора за обідом».
Так що... я написала Міку СМС: «Привіт! Ти в місті?
У мене завтра концерт.
Не хочеш прийти і заспівати "Сетісфекшн"?»
А він мені написав у відповідь: «Що мені одягти?»
-Як справи? -О, Боже! Дуже добре.
-Так круто. -Я така щаслива!
-Радий тебе бачити. -Я теж.
Ми були так схвильовані.
І він просто перевірив звук, і ми, ми...
Ми узгодили виконання і організували все це.
Я, мабуть, буду уважно за тобою слідкувати.
Просто постараюся не пасти задніх.
-Так нормально? -Так. Боже мій.
Я і мій гурт просто старалися не втратити свідомість.
Чудово. Побачимося пізніше.
-Невже це дійсно сталося? -Це був Мік Джаггер.
Він прийшов на концерт і просто підірвав весь Нешвілл.
Це було... я ніколи раніше не бачила нічого схожого на це.
З нами мій друг Мік Джаггер.
Дякую!
Нешвілле, поаплодуйте Міку Джаггеру!
Дякую, Тейлор!
Після того, як прийшов і виступив Мік Джаггер,
усі інші такі: «О, якщо це зробив Мік Джаггер,
добре, тоді і я це зроблю».
Коли я проводжу саунд-чек зі спеціально запрошеним артистом,
я зустрічаю їх на сцені...
Боже мій, друже!
Як справи?
-Добре. Як ти? -Я — дуже добре.
...знайомлю їх з усіма, з гуртом...
-Друзі, це Селена. -Всім привіт.
-Люди, привітайтесь! -Привіт.
Я проходжу з артистом сценою і кажу: «Я думаю,
знаєш, може нам пройти сюди в цей момент пісні,
або, може, нам зробити оце в цей момент пісні».
Перед тим, як ти зробиш гук...
Наприклад, я просто крикну: «Маямі, підніміть руки!»
Маямі!
Так, треба їх усіх завести.
І ти могла б дати мені ляпаса.
Синці заживають. Момент триває вічно.
Хочеш заспівати «йєа», «йєа»,
-«йєа», «йєа»? -Так, звичайно.
-Клас. Дякую! Це було круто! -Прекрасно!
І ми просто вирішуємо разом, яким має бути виступ.
Духові попереду. Ми з тобою попереду.
Усі божеволіють.
-Порухаємо стегнами. -Мені теж це подобається.
Я завчасно вирішую, чи хочу я,
щоб у нас були танцюристи і хореографія, і їх кількість,
чи це буде скоріше просто я і вони.
І потім я скажу: «На сцену запрошується Елісон Краусс»,
і ти виходиш сюди.
Ми можемо зробити браслети абсолютно будь-якого кольору,
тому перше, про що я їх питаю, це:
«Якого кольору ви хочете, щоб була аудиторія?»
-Фіолетовий — завжди непогано. Так. -Так.
Наступне, що вони вирішують:
«На якому ліфті ви хочете піднятися на сцену?»
Є передній ліфт. Є задній ліфт.
«Чи хочете ви сидіти на лавці?»
Ще один момент — це піротехніка,
яку ми влаштовуємо для кожного гостя.
Вони хочуть, щоб на словах «Самбаді лайк ю» було багато піротехніки.
На твоєму... на твоєму першому або другому соло.
Я не хочу, щоб вони прийшли, витратили свій час
і енергію на моїй сцені,
і, начебто, відчули, що я не приділила їм достатньо уваги,
і не дала їм все, щоб вони відчували себе на висоті.
Я просто хочу, щоб ми зробили все можливе.
Нам так пощастило. Це буде неймовірно.
Віз — один із найкрутіших людей.
Він прийшов заспівати «Сі Ю Егейн».
-Як справи? -Добре.
Він прийшов на саунд-чек.
І...
Він був так задоволений тим, що прийшов.
Пам'ятаю, я думала, як прекрасно, що він вдячний за те, що він тут.
Коли ти сказав «так», я просто така: «Ура, життя вдалося!»
-Я хочу сказати, що справа в тобі! -Справа в тобі!
Я знала, що публіка буде в захваті, тому я...
Я просто була така схвильована.
Я не могла дочекатися, коли вони побачать його зі мною.
Наприкінці нашого виступу
ми обіймалися,
і це тривало неначе чотири роки.
І я просто пам'ятаю, думала: «Я просто…
Я просто не хочу, щоб ці обійми припинялися»
Віз Халіфа, Х'юстон, Техас.
Я не хотіла витріщатися, але тут є на що подивитися.
Я дивилася на вас і думала,
що я дійсно хотіла б заспівати пісню, просто ви, я і ця гітара,
і подивитися, наскільки гучним може бути спів...
на стадіоні, де є 76 000 людей.
Що ви думаєте?
Гаразд, я хочу навчити вас робити відлуння.
Отже, коли я співаю: «Ю кен хіар іт ін зе сайленс»,
ви співаєте: «сайленс».
Коли я співаю: «Ю кен філ іт он зе вей хоум»,
ви співаєте: «вей хоум».
А коли я співаю: «Ю кен сі іт віз зе лайтс аут»,
ви співаєте: «лайтс аут».
Хочете потренуватися? Тож потренуймося.
Ось так.
Прекрасно, Сіднею.
Фанати — це найпрекрасніша частина туру.
Вони роблять концерти неймовірними.
І я знаю, що ці фанати
будуть мене повністю підтримувати.
Ласкаво просимо до Сіднею, Тейлор!
Я маю на увазі, у них є костюми.
Вони робили божевільні знаки.
Вони обв'язували себе різдвяними гірляндами.
У них немає певного віку.
Це — будь-хто.
Овва!
Це створює справжній ураган.
Це круто — фотографуватися з сотнями людей за ніч,
тому що виходити на сцену
і бачити таку величезну віддачу від глядачів...
Це неймовірно, що у мене є можливість подякувати їм за це.
Отже, я спостерігала за вами всю ніч.
І... я дещо помітила.
Я помітила, що
люди не просто кивають головою під музику із ввічливості.
Я бачу, що люди прям відриваються і танцюють
так несамовито, наче їх абсолютно ніхто не бачить.
Наче нікого немає навкруги.
Ви наче просто відриваєтесь, танцюючи у своїй спальні.
Я також бачу, що люди не просто вимовляють губами слова пісень.
Я чую, як люди голосно викрикують кожне слово.
І дозвольте вам сказати, чому мене це так радує.
Тому що така поведінка —
вільна, невимушена і сердечна.
Ви так відкрито і привітливо нас прийняли.
Знаєте, сьогодні існує мільйон джерел, які вказують,
як людям потрібно жити, як поводити себе на публіці,
що круто, а що ні, що гарно, а що ні.
І дуже легко повністю захопитися
ідеєю здаватися крутим.
Але знаєте, що, на мій погляд, краще, ніж бути крутим?
Бути щасливим.
І ви дійсно виглядаєте сьогодні щасливими, Сіднею.
Знаєте, коли хтось вас критикує чи говорить щось за вашою спиною...
Ті слова, які вони говорять про вас...
ви наче відчуваєте, що ці слова написані
на вашому обличчі, на всьому вашому тілі.
І... і потім ці слова
починають віддаватися відлунням у вашій свідомості.
І тоді виникає реальна небезпека, що ці слова можуть
стати частиною того, якими ви себе бачите.
У той момент, коли ви усвідомлюєте, що ви — не думка
того, хто вас не знає, або того, кому на вас плювати.
У той момент, коли ви це усвідомлюєте, ви очищаєтеся.
Участь гостей в усьому цьому турі просто стала темою.
Типу: «Привіт, не хочеш вийти на сцену?»
«Привіт, не хочеш помахати публіці?»
Усі зусилля, звернення до людей, яких я раніше не знала,
спроби вивчити чиїсь нові пісні...
Все це
було варте того, коли я говорила публіці:
«Гаразд, думаю, прийшов час відкрити секрет...»
«І один із найталановитіших виконавців, якого я знаю...»
«Я не можу повірити, що зараз скажу це».
«Це Бек і Сент-Вінсент!»
...і ви просто дивитесь і бачите 60 000 чоловік
з цим виразом обличчя.
Аланіс Моріссетт, Лос-Анджелесе!
Емм... вибач. Це було добре, але...
ти повинна насправді відчувати слова.
Сьогодні тут мій друг Джон Ледженд. Що ви відчуваєте?
Джон Ледженд прийшов просто подивитися мій концерт,
і я подумала:
«Я знаю, що шоу почнеться через 40 хвилин,
але я дуже хочу, щоб Джон Ледженд заспівав».
Я думаю, що цей тур, цей альбом і цей етап мого життя
пов'язані з інтеграцією.
Я робила все самостійно, але я також робила все разом з друзями.
Привіт! Я така щаслива, що ви тут, друзі. Це неймовірно.
Буде дуже весело.
Коли вони стрибають, ви бачите їх усіх.
А-а-а!
До того, як з'явилася Міранда,
я думала, що буде прекрасно, якщо вона підніметься на ліфті,
сидячи на троні із чоловіків.
Я думала, що вона скаже: «Я не буду цього робити»,
але вона була зовсім не проти.
Неймовірно, скільки виконавців були люб'язні пожертвувати своїм часом.
І знаєте, це зробило багатьох щасливими.
Коли я була зовсім юною...
перед тим, як почала розуміти, що таке кохання насправді,
я писала пісні про кохання, про яке я читала в книгах.
І я прочитала про двох підлітків,
двох нещасних закоханих, які не могли бути разом,
які хотіли втікати разом.
І я подумала: «Дуже шкода, що у них...
не вийшов щасливіший кінець».
Їх звали Ромео і Джульєтта.
І ця пісня називається «Лав Сторі».
Ми з Тейлор познайомилися в Твіттері.
Кінгс оф Леон запросили її на один зі своїх концертів.
Нью-Йорк.
Премія Золотий глобус.
Показ мод Вікторія Сікрет.
Дев'ятий клас середньої школи.
І тепер ми найкращі друзі.
Файна група дівчат.
Це найкраща річ.
Кажуть, дівчата завжди одна проти іншої, але це неправда.
Бути хорошою — це нормально.
Це як команда супергероїв.
Просто проводити час з Тейлор...
Вони завжди знаходять пригоди.
-Однозначно включає в себе... -Снеки,
випічку.
Багато танців, багато музики.
-Коти. -Коти.
-Будь-де, де є Тейлор.
Вони пустують.
Вони бігають по дому.
Я вперше почула 1989
у неї на кухні.
Я була так рада.
І я примушувала її включати його, поки зрештою вона не сказала:
«Я не хочу його більше включати».
Я могла відразу сказати, що він стане... тим, чим він став.
Добре, ви хочете... щоб я зробила огляд?
-Так, огляд. -Добре.
Це я. Я співаю «Стайл».
Тут буде темно, тому що ніч. Це буде дуже драматично.
«Пані та панове, ласкаво просимо
на подіум 1989 Ворлд Тур».
Мої друзі, Джіджі Хадід і Кендалл, йдуть разом.
Потім «Пані та панове, будь ласка, привітайте Марту Хант и Карлі Клосс».
А потім ви йдете сюди.
Я знала, що на концерт прийдуть такі люди,
як Серена Уільямс, і тоді я сказала:
«Привіт, я б хотіла, щоб ти вийшла на сцену
і привітала глядачів. Вони збожеволіють».
«Одна із вас, Кара Делевінь, вийде, розмахуючи британським прапором».
Або в кінці ми всі разом.
І тоді вдасться зробити неймовірну фотографію, яку я повішу в себе на стіні.
Не впадіть в дірку для ліфта.
Я не знала, що Карлі все знімала на телефон.
Я така рада. Я ніколи не бачила, як Тейлор виступає.
Це вперше.
Готові? А-а-а!
Буде весело.
Дівчата, ви готові?
Поїхали.
Ти їх там смертельно вразиш.
Якщо актор чи спортсмен хоче прийти на концерт,
я запрошую їх на сцену, адже чому б і ні?
ЖІНОЧА ЗБІРНА США
ТЕЙЛОР СВІФТ НАЙБІЛЬША КІЛЬКІСТЬ РОЗПРОДАНИХ КОНЦЕРТІВ
Ти вразила їх, Серена.
Я не можу дихати.
Це було неймовірно. Я нервувалась, спускаючись вниз.
Я знаю. Там був крутий спуск.
Це було... я не знаю, як Тейлор це робить.
Через декілька місяців вона надіслала мені це зроблене нею відео,
і найдивовижнішим було
бачити, що мої подруги робили за лаштунками,
поки я була на сцені.
А-а-а!
Я вперше бачила, як виступає Тей,
і вона їх вразила.
Вона тримала в своїх руках весь стадіон.
65 000 чоловік.
Це божевілля.
Вгору.
Я дружу з Камілою із «Фіфс Хармоні» вже кілька років.
...закріпи і просто, типу...
-Качайся під музику. -Так.
Я знала, що у них було багато відрепетируваної хореографії
у їхній пісні «Ворз Іт».
І я зайшла до них в роздягальню перед саунд-чеком
і просто сказала: «Ви можете зі мною прорепетирувати?
Думаю, в мені це є».
І вони такі: «Ти хочеш вивчити хореографію?»
Я така: «Так»
-Плечі. -Боп, боп, пау.
І ось ми в їхній роздягальні,
і просто такі: «Так, так, так,
так, так, так, так, так, а потім так».
І вони намагалися навчити мене робити все це,
а потім Каміла говорить: «У мене є запасний костюм.
Хочеш вдягтися, як одна з нас?» І я сказала: «Звичайно».
І я влізла в крихітний костюм Каміли,
який ледь на мені не тріснув.
Думаю, можна з впевненістю сказати,
що в ту ніч у «Фіфс Хармоні» було шість учасниць.
Це було приголомшливо.
О, Боже!
Ми тебе любимо, Тейлор!
І ти виглядаєш набагато краще в моєму наряді, ніж я.
Боже!
-Це правда. -Так, чорт забирай, так.
Ми тебе любимо.
Мій гурт зі мною вже багато років.
Деякі зі мною вже 10 років.
І це неймовірна група музикантів і співаків.
Вони можуть вивчити пісню менш, ніж за годину.
І цей тур був неймовірним,
тому що я бачила, як вони дійсно показали свою силу
в плані того, як швидко вони могли вивчити щось.
Капела чи...?
Наскільки добре вони могли відтворити чужу пісню,
незалежно від її жанру.
І я дійсно рада бути поряд
з настільки зібраними людьми.
І, зрештою, ми всі опинилися на тій сцені, на які хотіли.
Кожну ніч перед концертом,
гурт, танцюристи, співаки і я
збиралися всі разом.
Це для нас спосіб зібратися разом
і надати слово комусь з групи.
Дійсно дивовижно слухати всіх, з ким ми виступаємо,
тому що ви дізнаєтесь про історії з життя, інколи ви чуєте кумедні історії...
Ви дізнаєтеся, що останнім часом їх мотивує.
І це змушує вас зрозуміти, що ви виступаєте з людьми,
які мріяли про це все своє життя.
Так само, як і я почала писати пісні, коли мені було 12,
знаєте, ці танцюристи прокинулися одного разу, коли їм було чотири,
і вирішили, що танцювати — це все, чого вони хочуть у житті.
І тепер вони це роблять.
КАМЕРА ТАНЦЮРИСТІВ
Чому б вам не спробувати зробити так разом з нами, Сіднею?
Три, два, один.
Нумо, не тримайте це в собі.
Три, два, один.
І востаннє покажіть мені все, на що ви здатні.
Три, два, один!
Приблизно рік тому я була на вечірці перед церемонією Греммі,
і Мері Джей Блайдж виконала там
свою нову пісню, яка називається «Даут».
І вона дійсно вразила мене,
тому що я постійно дуже сумніваюся в собі.
Незалежно від того, чого я досягла, незалежно від того, що відбувається.
І ця пісня зачепила мене за живе, і я пам'ятаю, я просто подумала:
«Це було б прекрасно, якби я колись змогла б з нею заспівати».
1989!
Лос-Анджелесе, привітайте Мері Джей Блайдж.
Вона почалась, і почався саме той момент —
емоційний і чистий.
Ця пісня така красива.
Тейлор, співай.
Те благоговіння, з яким глядачі відносяться до Мері Джей Блайдж,
я ніколи раніше такого не бачила, якщо чесно.
І було так зворушливо спостерігати, який ефект
її виступ мав на глядачів,
наче вони знали, що бачать щось особливе.
Лос-Анджелесе, ви хочете, щоб Мері заспівала ще одну пісню?
Так, мені знадобиться емоційне відновлення після сьогоднішнього вечора.
Так, я просто занадто щаслива.
Наче...
Сіднею, можу я попросити вас ще про одну послугу?
Ви не могли б заспівати зі мною сьогодні ще один останній раз?
Добре, співайте зі мною. Ось так.
Я думаю, Джастін Тімберлейк —
найближчий аналог у нашому поколінні
таких людей, як Френк Сінатра.
Я не можу повірити, що зараз скажу це,
але на сцені Джастін Тімберлейк.
-Як справи, дорогенька? -У мене є ідея.
Тут будуть спалахи.
Вжж! Бум!
-Піднімуться вгору. -Боже.
Я думав, що просто приїду і заспіваю цю пісню.
Не спали мене, Тейлор.
Я знаю, що коли в приміщення заходить Джастін Тімберлейк,
воно... воно стає його.
Я думаю, єдина людина,
якій є сенс дати зараз слово —
це Джастін.
Вам треба вийти туди і взяти владу в свої руки!
Кря! Кря! Кря!
Продовжуйте! Я хочу вас чути!
Стоп!
Він завжди був одним із моїх улюбленців.
Звичайно, я запросила його, але я не думала, що він погодиться.
Я давно не влаштовував піротехніку,
з часів невеликого гурту, в якому я співав.
Боже мій.
Я правда думаю, що його запам'ятають
як одного із найвеличніших музикантів нашого часу.
І я просто сиджу і думаю:
«Ці глядачі просто будуть...
Вони всі втратять свідомість».
-Тебе це влаштовує? -Так, все прекрасно.
Мені просто потрібно більше кави.
-Вчорашній день — це минуле. -Ну, друзі.
-Так, це смішно. -Друзі...
Нам знову потрібна команда прибиральників.
Друзі, це 1989 Тур.
-Зберімося. -Добре.
Нумо, будьмо зібраними.
Все це тривало на протязі...
Скількох? Дев'яти місяців?
Той факт, що це закінчилося...
Той факт, що він закінчується... дійсно емоційний,
тому що ми його не затягували.
Ми не чекали, поки нам це набридне.
Ми все ще закохані в нього.
Я не хочу забувати нічого з того, що трапилося в цьому турі.
Бачити людей, якими ти захоплюєшся всю свою кар'єру,
поряд з тобою на сцені,
дивитися на глядачів, як на безкрайній океан,
у якого просто, здається, немає ні кінця, ні краю.
Це був один із тих чудових моментів,
коли все здається захоплюючим.
Нам всім дуже сумно через те, що він закінчується.
але ми дійсно щасливі, що він був таким.
Сіднею, як вам танцюристи,
яких ви сьогодні бачили на цій сцені?
А як вам дивовижний гурт і співаки,
яких ви бачили на цій сцені?
Ви були просто неймовірними.
А ця ніч була чарівною.
Дякую, що провели свій вечір на світовому турне 1989 Ворлд Тур.
Вона втратила його, але знайшла себе,
і якось раптом це стало всім.
Дякую.
Камера. Мотор.
У нас тут хтось свердлить, як божевільний.
Я не знаю, що буду робити далі.
Я не знаю, чи зможу, наприклад...
Я не знаю, чи буде у мене цей момент...
звучати відлунням якийсь час.
Чи буду я просто про це згадувати.
Вони буквально будують дім в сусідній кімнаті.
Я хочу навчитися проводити СЛР.
Можливо, робити коктейлі.
Я хочу навчитися робити смачні напої.
Можливо, наступні кілька місяців я просто буду їсти тільки вуглеводи.
Мені не потрібно буде носити короткі топи.
Я думаю, що це буде домінуюче відчуття.
Я не знаю, чия це була ідея посадити котів на стільці.
Безперечно, ви ніколи не бачили кота.
Гей, Дібблз, ні.
Вони вередують.
Це дві мої кішки.
Оце — Мередіт.
А це — Олівія.
Просто сиди тут.
Чому ти не пес?
Ви бачите, хто з них любить людей.
Сидіти. Сидіти.
А хто, можливо, не дуже.
Забули, що я годувала вас кожного дня все ваше життя.
Я не із тих, хто висуває необґрунтовані вимоги.
Не кусайся!
ЖОДЕН КІТ НЕ ПОСТРАЖДАВ ПІД ЧАС ПРОВЕДЕННЯ ТУРУ
ЛИШЕ ОДНА ПОП-ЗІРКА